- Är ni läkare? - Han är skådespelare.
Skådespelare bor gärna här. Har jag sett er i någon pjäs?
Jag gjorde ''Hamlet'' för en tid sedan. Och sedan ''Het strand''.
Han skämtar. Han var med i ''Luther'' och ''lngen älskar en albatross'',
och en massa TV-reklam.
- Det är där pengarna finns. - Och det konstnärliga.
Sjuan, Diego.
Minsta våningen var en niorummare,
men de har delats till fyror, femmor och sexor.
7E är en fyra, var förut del av en tia.
Det som var matsalen är nu vardagsrum,
ett annat sovrum är sovrum,
och två tjänares rum är nu matsal eller ett andra sovrum.
- Har ni barn? - Vi tänker skaffa.
Vi måste smörja grinden, Diego.
Den här vägen.
Den förra hyresgästen, mrs Gardenia, dog nyligen,
så inget är flyttat ännu.
Sonen sa att han nästan skänker bort möblerna.
- Dog hon i lägenheten? - Nej, nej. På sjukhus.
Hon hade legat i koma i veckor.
- Varsågod. - Tack.
Hon var väldigt gammal, och avled utan att vakna upp.
Så skulle jag gärna sluta mina dagar när det är dags.
Nej, nej. lnte i lägenheten.
Hon var pigg och kry in i det sista.
En av de första kvinnliga advokaterna i New York.
- Hon odlade lite också. - En enastående kvinna.
Massor av garderober.
Fin utsikt över parken.
Jag kan inte längre delta...
Det här rummet skulle bli en fin barnkammare.
Ja, med gula och vita tapeter som lyser upp.
- Vad är det här? - Mest örter.
Stort och fint badrum.
- Mynta, basilika. - lngen marijuana?
Stora sovrummet.
- Ja. - Tillbaka i hallen igen.
Åh, Guy!
- Eldstaden fungerar förstås. - Toppen.
En underbar våning. Jag älskar den!
Hon försöker få er att sänka hyran.
Vi skulle höja den om vi fick. Sådana här charmiga våningar...
Det här var underligt.
Det finns ett skåp bakom den där sekretären. Jag är säker.
Ja. Jag tror ni har rätt.
Hon flyttade det. Här har det stått.
Hjälp till här.
Nu förstår jag att hon föll i koma.
Hon kan inte ha lyft den själv. Hon var 89.
Ska vi öppna den? Vi borde kanske be hennes son.
Jag har fullmakt att visa våningen.
Oj! Vad som än var här är borta.
Hon kanske inte behövde fem garderober.
Varför gömma sin dammsugare och sina handdukar?
Det får vi väl aldrig veta.
Hon kanske höll på att bli senil. Något annat?
Hur är det med tvättmaskiner?
- Den är större än den andra. - Ja. Dyrare också.
Läget är bättre.
Ja, jag kan gå till alla teatrar härifrån.
Guy, vi kan väl ta den, snälla?
Det där vardagsrummet kan bli... Åh, snälla!
Om vi kan lösa förra kontraktet.
Jag var frestad att skriva att ni var drogmissbrukare.
Men jag ljög och sa att ni var underbara.
- Du är toppen, Hutch. - Kan jag få er att avstå?
- Han skojar med dig. - Nej, faktiskt inte.
Det där ser läckert ut.
Vet ni att Bramford hade ett otrevligt rykte
runt sekelskiftet?
Det var där systrarna Trench utförde sina kulinariska experiment,
och Keith Kennedy hade sina fester.
Adrian Marcato bodde där, också...
- Systrarna Trench? - Adrian Marcato?
Systrarna Trench var två viktorianska damer.
De tillagade och åt små barn, bland annat en brorsdotter.
- Härligt. - Marcato sysslade med häxerier.
Han väckte stor uppståndelse, påstod att han frammanat djävulen själv.
Han attackerades och blev nästan dödad i Bramfords vestibul.
Du skämtar?
Senare, efter Keith Kennedy, var huset halvtomt.
- Visste inte att Marcato bodde där. - Och de där systrarna!
Under 2:a världskriget fylldes huset igen.
- Underbart! - Huset?
- Nej, lammsteken. - Det kallades Svarta Bramford.
Förfärliga saker händer i alla hyreshus.
Det här huset har nog rekord i otäcka händelser.
1959 hittades ett spädbarn insvept i tidningspapper i källaren.
- Du retar verkligen aptiten. - Ta lite mer vin.
Roman! Ta med lite läsk när du kommer!
Titta! Hyllor.
Du, vi kan väl älska.
Jag kan höra systrarna Trench tugga.
Rakt fram och till vänster.
Här i Daytona, Florida, körs 16-milsklassikern i 250cc,
med Yamaha i ledningen. De vinner, tar sju av de tio främsta platserna.
Det är tredje året i rad för Yamaha, de gör rent hus.
Yamaha är mästarnas tävlingsbil och har modeller för all slags körning.
Upptäck Yamahas fartfyllda värld. Ta en tur.
- Kom igen. Hoppa upp. - Okej, vi kör.
Titta!
Toppen.
Förlåt. Jag trodde ni var Victoria Vetri, skådespelerskan.
Det gör inget. Många tror det. Jag ser ingen likhet.
- Känner ni henne? - Nej.
Mitt namn är Terry Gionoffrio.
Trevligt, jag heter Rosemary Woodhouse. Vi är nya här.
Jag bor hos Castevets. Jag är deras gäst, sedan juni.
Vår våning var del av er förut.
Ni tog den gamla damens lägenhet. Mrs...?
- Ja... Gardenia. - Gardenia, ja.
Hon odlade örter till matlagning.
- Jag såg de där växterna. - Nu odlar hon egna växter.
Ursäkta, måste lägga i mjukmedel.
- Vad gör er man? - Han är skådespelare.
- Vad heter han? - Guy Woodhouse.
Han var med i ''Luther'', ''lngen älskar en albatross'', radio och TV.
Oj, jag ser jämt på TV. Jag har säkert sett honom.
- Jag hatar den här källaren. - Jag med.
Den skrämmer mig.
Vi kan väl gå tillsammans och tvätta.
Ja, gärna.
Jag har en lyckoamulett. Den kanske fungerar för oss båda.
- Den är vacker. - Ja, visst är den?
Mrs Castevet gav mig den.
Den lär ge tur. Det är något inuti.
Jag gillar inte heller lukten. Hoppas den fungerar.
Den är vacker. Jag har aldrig sett något liknande.
Från Europa. Castevets är världens underbaraste människor.
- De tog mig från rännstenen. - Var ni sjuk?
Jag var utsvulten, gick på droger och en massa annat.
Jag är den dotter de aldrig fick.
Först trodde jag att de ville ha mig för sex,
men de är som riktiga morföräldrar.
Skönt att sådana människor finns.
Det finns så många likgiltiga människor som inte vill lägga sig i.
Utan dem vore jag död, helt säkert. Eller i fängelse.
Har du inga släktingar som kan hjälpa dig?
En bror i flottan.
Man kan aldrig vara helt säker!
Jag tycker inte att vi ska berätta för henne! Det är min åsikt.
Det måste vara skiljeväggen.
Det är inre delen av 10-rummaren med en matsal,
och här är en garderob, och så finns en till där borta.
Tillbaka, damen!
Var snäll och backa. Det finns inget att se.
Backa.
- Jösses. - Backa!
- Vi känner henne. - Vad heter hon?
- Terry. - Terry vad?
Ro? Vad hette hon? Terry..?
Jag minns inte. Något italienskt.
Hon bodde hos några som hette Castevet.
Det vet vi redan.
Kort och koncist. Fäst på fönstret med ett plåster.
- Hör på. Tillbaka. - Theresa Gionoffrio.
Flytta på er!
- Kände ni henne? - Bara ytligt.
- Kom, Ro, älskling. Vi går. - Här kommer de.
- Är ni Castevets? - Det stämmer.
Har ni en Theresa Gionoffrio boende hos er?
Ja. Har det hänt en olycka?
Dåliga nyheter. Hon är död. Hoppade från fönstret.
Omöjligt! Måste vara ett misstag!
Artie, låt dem ta en titt.
Jag visste att det skulle hända.
Hon blev deprimerad ungefär var tredje vecka.
Jag sa det till min fru, men hon viftade bort det.
Men hon behöver inte ha tagit livet av sig.
Hon var lycklig, inte alls destruktiv.
- Måste ha putsat fönstren. - lnte vid midnatt!
- Varför inte? Hon kan ha gjort det! - Är det här hennes handstil?
- Ja. - Definitivt. Absolut.
Ni får tillbaka det när vi är klara.
Jag fattar det inte. Hon var så lycklig.
- Vem är närmast anhörig? - Hon hade bara oss.
- Hade hon inte en bror? - Hade hon?
- Det sa hon. l flottan. - Det visste jag inte.
- Var är han placerad? - Jag vet inte.
Hon nämnde honom i tvättstugan. Jag heter Rosemary Woodhouse.
Vi bor i 7E.
Jag känner som ni, mrs Castevet.
Hon såg så lycklig ut, så full av...
Hon sa så mycket gott om er, och hur tacksam hon var.
Tack.
Vet ni något mer om hennes bror?
- Nej. - Vi borde kunna hitta honom.
- Jag är chockad. Jag är så ledsen. - Det är så tragiskt.
Tack.
lbland undrar jag hur du kan vara ledare för något.
Säg inte vad Laura-Louise sa.
Om du lyssnat hade vi inte behövt göra det här!
Vi hade kunnat sätta igång nu i stället för att börja om!
Jag sa ju att du inte skulle berätta för henne i förväg!
Jag sa att hon inte var vidsynt!
Jag berättade för Syster Veronica om fönstren,
och hon drog tillbaka skolan från tävlingen.
- Goddag. Hur mår ni? - Bra. Får jag stiga på?
Javisst. Varsågod.
Jag ville tacka för allt snällt ni sa.
Stackars Terry. Men vi svek henne inte, enligt brevet.
Ni var till stor hjälp när vi var så chockade.
Så jag tackar er. Roman också. Roman är min man.
Bra att jag kunde hjälpa till.
Hon kremerades igår. Vi måste glömma och gå vidare.
Det blir inte lätt. Vi har inga barn. Har ni?
- Nej. - Där ser man...
Vad fint! Se hur ni har ställt bordet! lntressant!
- Jag såg det i en tidning. - Vad fint målat.
Trevligt. Vad är det? TV-rummet?
Bara tillfälligt. Det ska bli barnkammare.
- Är ni gravid? - lnte än.
Jag hoppas bli det när vi fått ordning.
Ni är ung, ni borde ha en massa barn.
- Vi planerar att ha tre. - Jag är så nyfiken på våningen.
- Kvinnan som bodde här var en vän. - Terry sa det.
Gjorde hon? Ni hade långa samtal i tvättstugan.
- Bara ett. - Oj, kära nån!
Så mycket ljusare.
Vad får man betala för en sådan fåtölj?
Jag vet inte riktigt. Omkring 200 dollar, tror jag.
- Vad gör er man? - Han är skådespelare.
Jag visste det! Jag sa det till Roman igår. Han är så stilig.
- Vilka filmer är han med i? - lnga filmer.
Två pjäser, ''Luther'' och ''lngen älskar en albatross'',
och en massa TV och radio.
Rosemary, jag har en tjock stek på upptining.
Kan inte du och Guy äta middag med oss?
- Vad sägs? - Nej, det kan vi inte.
- Varför inte? - Nej, det var verkligen snällt...
Det vore ett stöd för oss. Första ensamma kvällen sedan...
Säkert att det inte blir för mycket besvär?
Kära ni, i så fall skulle jag inte be er.
Okej, räkna med oss. Jag ska kolla med Guy.
Säg åt honom att jag inte accepterar ett nej!
- Här är posten. Jaha, reklam. - Tack.
Donald Baumgart fick den där rollen.
Det är ändå en dålig pjäs.
Även om den får läggas ned så är det en roll som märks.
Mrs Castevet var här, ville tacka för vad jag sa om Terry.
Hon är den mest nyfikna människa jag har träffat.
Hon frågade vad saker kostat!
- Jaså. - Hon bjöd in oss på middag ikväll.
Jag sa att jag måste kolla med dig, men att det nog var okej.
- Jösses! Vi måste inte gå, va? - Jag tror de är ensamma.
Om vi blir för vänliga blir vi aldrig av med dem.
- De är våra närmaste grannar. - Jag sa att vi nog kommer.
Du behöver inte vara sur.
Jag är inte sur. Jag förstår precis.
- Tusan, vi går väl, då. - Nej, varför?
- Vi går! - Nej. lnte om du inte vill.
Det låter löjligt, men jag menar det verkligen.
Det blir dagens goda gärning.
Okej, men bara om du vill.
Och vi gör klart för dem att det bara är ikväll, eller hur?
Perfekt timing! Kom in.
Roman fixar drinkar. Roligt att du kunde komma, Guy.
Ska berätta för alla att jag kände dig innan...
Maten är inte riktigt klar, men varsågoda och sitt.
Sätt er i soffan. Ni är väl väldigt...
Jag har visst hällt i för mycket.
Nej, nej, sitt.
Jag brukar, hälla precis, eller hur, Minnie?
Akta mattan.
Jag gjorde för mycket och ganska... Sådär, ja. Nej, sitt kvar.
- Mrs Woodhouse... - Tack.
- Mr Woodhouse, vodka blush? - Ja, tack.
- Har ni smakat den förut? - Nej, aldrig.
- Den ser god ut. - De är populära i Australien.
- Välkomna till vårt hem! - Skål.
- Mattan! - Kära nån.
Mattan är alldeles ny.. Han är så klumpig!
- Kommer ni från Australien? - Nej, härifrån, New York.
Fast jag har varit där. Jag har varit överallt.
Säg en plats och jag har varit där. Sätt igång, säg en plats.
- Fairbanks, Alaska! - Ja, jag har varit i hela Alaska,
Fairbanks, Juneau, Anchorage, Nome, Sitka, Seward.
- Jag var där 1938... - Var kommer ni ifrån?
- Jaa... - Från Omaha. Guy är från Baltimore.
- Fina städer. - Reser ni i affärer?
Och nöje. Jag är 79 och jag har rest omkring sedan jag var 10.
Jag har varit överallt.
Steken är klar. Jäkta inte med drinkarna.
Roman, ta medicinen!
lngen påve besöker en stad där tidningarna strejkar.
Jag har hört att han ska vänta tills det är över.
Det är bara show business.
Precis vad det är. Alla kostymer och ritualer, alla religioner.
- Vi sårar Rosemary. - Nej då.
- Är ni religiös, kära vän? - Jag fick en katolsk uppfostran.
- Ni verkade illa till mods. - Han är i alla fall påven.
Man behöver inte respektera honom för att han låtsas vara helig.
Bra sagt.
Tänk vad mantlar och juveler kostar!
Man fick en bra bild av hyckleriet bakom den organiserade religionen
i ''Luther''. Fick ni någonsin den där huvudrollen, Guy?
Var inte du Albert Finneys ersättare?
- Nej. - Underligt.
Jag minns att jag slogs av en gest ni gjorde
och tog reda på vem ni var.
- Vad då för en gest? - Vet inte riktigt, en reaktion...
Jag gjorde något med armarna när Luther fick ett anfall.
- Någon sorts ofrivillig rörelse. - Just det!
- Det var så äkta. - Äh, jag vet inte.
Nej, jag menar det. Min far var teaterproducent.
Jag tillbringade mina tidiga år tillsammans med
mrs Fiske, Forbes-Robertson, Modjeska.
- Guy? - Ja.
Ni har en intressant inre kvalité. l dina TV-framträdanden också.
Ni kommer att gå långt,
om ni bara får den där första framgången.
- Repeterar ni något just nu? - Jag är aktuell för ett par roller.
- Jag är säker på att ni får dem. - lnte jag.
Jag skulle vilja ha en kryddträdgård någon gång.
Jag är väl en lantflicka.
- Kommer ni från en stor familj? - Tre bröder och två systrar.
Är era systrar gifta?
- Har de barn? - En har två, den andra har fyra.
- Ni får nog en massa barn också. - Vi är fruktsamma.
- Jag har 16 syskonbarn. - Kära nån!
Ska jag diska så kan du torka ett tag?
Nej, det går bra.
Roman, sluta plåga Guy dina Modjeskahistorier.
Han lyssnar bara av artighet.
Nej, det är mycket intressant mrs Castevet.
Minnie! Minnie och Roman, okej?
Okej! Fantastiskt trevligt.
Adjö, kära du. Adjö. Det var underbart, tusen tack.
- Minnie! - Minnie var det!
Vad tyckte du om steken?
Och tårtan! Hur kunde du ta två bitar?
Av artighet. Bara därför, av artighet.
Bara tre tallrikar som hörde ihop.
- Och allt fint matsilver. - Vi kanske får ärva det.
- Gissa vad de har i badrummet? - En bidé.
''Toaletthumor.'' Hänger på en krok vid toaletten.
Romans historier är jäkligt intressanta i alla fall.
Jag har aldrig hört talas om Forbes-Robertson.
Jag ska gå dit i morgon kväll och höra på fler historier.
- Ska du? - Han bad mig. Hjälp mig med den.
Jag trodde vi skulle träffa Joan och Dick Jellico.
- Var det bestämt? - lnte bestämt...
Vi kan träffa dem nästa vecka.
Du behöver inte följa med om du inte vill.
- Du kan stanna här. - Ja, jag tror jag stannar.
Han kände Henry lrving också. Det var verkligen intressant.
Varför hade de tagit ner sina tavlor?
Vad menar du?
Tavlorna. De hade tagit ner dem. Krokar på väggen och tomma ytor.
- Den enda de hade passade inte in. - Det märkte jag inte.
Hej. Det här är Laura-Louise McBurney,
Bor i 1 2:an. Det här är Guys fru, Rosemary.
Hej, Rosemary!
Laura-Louise har just träffat Guy. Kan vi komma in?
- Visst. Stig in. - Sådär. Kliv på.
Titta vad de har. En lampa.
- Åh! Vad tjusig! - Den kom imorse.
Hur är det, kära du? Du ser trött ut.
Jag mår bra. Jag har just fått mens.
Och du är på benen? Jag klarade inte av någonting första dagen!
Dan gav mig gin med sugrör för att lindra smärtan.
Dagens flickor tar lättare på saker och ting.
De är friskare än vi var, tack vare vitaminer och sjukvård...
- Vad är det, stolsdynor? - Kuddar till fönsternischen.
Jaha.
lnnan jag glömmer, det här är till dig från Roman och mig.
Till mig?
En liten inflyttningsgåva.
- Det behövs inte... - Den är mycket gammal, över 300 år.
Den är underbar.
Det gröna inuti är tannisrot. Den för tur med sig.
- Underbar, men jag kan inte ta den. - Det har du redan. Ta på den.
Du vänjer dig snart vid lukten.
Ja, ta på den nu.
Ja.
Hade han lika intressanta historier som igår kväll?
- Ja. Hade du trevligt? - Det var okej. Jag fick en present.
- Den var Terrys. - Jaha? Ganska söt.
Ska du inte ha den på dig?
Den luktar. Det är något inuti, tannisrot från hennes växthus.
lnte så farligt.
Ska vi spela ''tannis''?
Tog du emot den borde du bära den.
Hallå? Ja, det är jag.
Herregud, nej.
Stackars kille.
Och de vet inte vad som orsakat det?
Herregud, det är förfärligt. Fruktansvärt.
Det skulle jag. Jag menar, jag ska.
Jag hatar att få den så här...
Ni får tala med min agent om det.
Alan Stone.
Det blir nog inga problem, inte från vår sida.
Tack, mr Weiss.
Guy? Vad är det?
Donald Baumgart. Han är blind.
Han vaknade igår och han kan inte se.
- Åh, nej. - Jag fick rollen.
Ett jäkla sätt att få den på.
Du... Jag måste ta en promenad och tänka.
Ja, jag förstår.
Baumgart. Donald Baumgart.
Det är en fascinerande roll. Han kommer att bli uppmärksammad.
Och han har erbjudits huvudrollen i en TV-serie, Miami Beach.
Han är plötsligt väldigt inne.
Nu förstår jag varför du är så överlycklig.
Ja, det är en svår period i hans liv. En utmaning.
Jag förstår.
Du vet hur skådespelare är, lite självupptagna.
Slår vad om att Laurence Olivier också är fåfäng och självisk.
Det är en svår roll.
Han måste arbeta med kryckor, och han är upptagen, förstås.
Och han... Ja, upptagen.
Ni hade ett nytt självmord där uppe, i Lyckliga Huset.
- Har jag inte berättat? - Nej.
Det var flickan som rehabiliterats av det gamla paret, Castevets.
Jag är säker på att jag berättat.
Det var ingen särskilt lyckad rehabilitering.
Jag har varit en idiot.
Jag har oroat mig för om Baumgart skulle få synen tillbaka.
Man känner sig kluven inför det.
Jag ska sluta att låta dig komma i sista hand.
- Det har du inte gjort. - Jo, det har jag.
Jag har bara tänkt på min karriär.
Jag vill att vi ska ha barn.
Vi ska ha tre, ett i taget.
En baby. Du vet, mamma, pappa, da-da.
- Menar du det? - Ja, visst.
Jag har till och med räknat ut när vi ska börja, titta.
- Du menar det verkligen? - Jag skojar. Klart jag menar det.
Ro, älskling, gråt inte.
Nej, jag ska inte.
Nu gäller det.
- Färgen! - Oj, då.
Bara vi har en brasa att tända.
Är det inte underbart? Hoppas vintern blir svinkall.
Fan!
Hej, Guy! Hur är det?
Nej, släpp inte in henne ikväll.
Det var snällt av dig.
- Säkert att du inte vill komma in? - Nej! Jag vill inte störa er.
Bra.
Vem säger att telepati är nonsens?
Vi får efterrätt i alla fall!
Chokladmousse. Eller som Minnie kallar det: Chokladmus.
Jag trodde hon skulle stanna hela kvällen.
Hon ville bara att vi skulle smaka. Det är en av hennes specialiteter.
Det var ju rart av henne. Vi borde inte göra narr av henne.
Ja, du har rätt...
Det var gott.
Det har lite bismak. Smakar som krita.
Jag förstår inte.
Vad fånigt, det finns ingen bismak.
Jo.
Kom igen. Den gamla haggan har kämpat hela dagen. Ät nu.
- Jag tycker inte om det. - Det är jättegott.
- Du kan ta min. - Alltid är det något fel.
Om vi ska bråka om det här...
Ät det inte, om du inte tål det.
Det är läckert! lngen bismak alls.
Var snäll och vänd på skivan.
Sådär, får jag en guldstjärna nu?
Du får två. Förlåt om jag var dum.
Det var du.
Där är påven på Yankee Stadium!
Vad mycket folk!
Överallt dit påven kommit har han fått ett sådant mottagande.
Som en man uttryckte det:
''Kanske vi är vanvördiga, men det är en speciell dag.''
Ett bra tillfälle för min Yamaha-reklam.
Här är en kort sammanfattning av dagens historiska händelser.
Påven Paul Vl anlände kl. 9.27...
- Vad är det? - Känner mig yr...
lnte så konstigt efter alla drinkar.
Du har inte ätit något alls före middagen.
- Trevligt. - Du behöver sova.
- Du behöver sova gott. - Vi måste göra ett barn.
Vi gör det. l morgon. Vi har gott om tid.
Bara en tupplur.
- Varför tar du av dem? - Vill göra det bekvämare för dig.
- Jag har det bekvämare. - Sov nu, Ro.
- Kommer inte Hutch med? - Bara katoliker.
Önskar vi kunde slippa alla dessa fördomar, men tyvärr...
Försiktigt. Hon blir för hög.
Tyfon! Tyfon! Den har dödat 55 personer i London!
Bäst att ni går ner, damen.
- Hon är vaken. Hon ser. - Hon ser inte.
Om hon åt musen, kan hon inte se eller höra. Sjung nu.
Tråkigt att höra att du inte mår bra.
Det är bara musbettet.
Bäst att binda dina ben om du får konvulsioner.
Ja, kanske det. Risken finns att den hade rabies.
Säg till om musiken stör så slår jag av den.
Nej då. Byt inte program för min skull.
Försök sova. Vi väntar uppe på däck.
Det är ingen dröm! Det händer verkligen!
De säger att du har blivit biten av en mus.
Ja. Det är därför jag inte kunde träffa er.
Vi förstår. Vi vill inte att du äventyrar din hälsa.
- Förlåter ni mig, fader? - Ja, naturligtvis.
Den är över nio.
- Fem minuter. - Jag måste vara hos Alan kl. 10.
- Gå ut och ät. - l helsike heller.
- Vad är klockan? - Den är tio över nio.
När somnade jag?
Du somnade inte. Du svimmade av.
Hädanefter får du drinkar eller vin, inte både och.
Vilka drömmar jag hade.
Gnäll inte. Jag har redan filat dem.
Jag ville inte missa babykvällen.
- Ett par naglar var ojämna. - Medan jag var avsvimmad?
Det var kul, lite åt nekrofilhållet.
Jag drömde att någon våldtog mig.
- Jag vet inte, någon omänsklig. - Tack för det!
- Vad är det? - lngenting.
Jag ville inte missa kvällen.
Vi kunde ha gjort det i morse. lgår kväll var inte enda chansen.
Jag var också lite berusad, du vet?
- Hallå! Tyckte ni om det? - O, ja.
Det var för mycket kakao.
lnte alls. Jag måste få receptet.
Ja. Ska du gå och handla? Gör mig en liten tjänst är du snäll.
Köp sex ägg, och koffeinfritt kaffe.
Okej. Hejdå.
Tycker du inte vi borde prata om det?
- Vad? - Att du inte har tittat på mig.
- Va? Jag har tittat på dig. - Det har du inte.
Det har jag visst. Vad är det?
lngenting. Det spelar ingen roll.
- Säg inte så. Vad är det? - lngenting.
Hör på älskling, jag vet att jag har varit upptagen med rollen,
men den är viktig. Det betyder inte att jag inte älskar dig.
- Skulle ha kommit i fredags. - Skulle den?
Den kommer nog ikväll eller i morgon.
- Ska vi slå vad? - Ja.
- Fem spänn. Du förlorar. - Håll mun.
Du skräms. Det har bara gått två dagar.
När får jag veta?
Jag ringer er när jag fått svar.
Jag vill göra en allmän undersökning och ta reda på mer.
- Elise Dunstan rekommenderade er. - Hur är det med henne?
Bra. Pojkarna är underbara. Har ni förlöst allihop?
Nej, bara den sista. Hemoglobin.
Ja, doktorn.
- Vi gick och såg Fantasticks. - Gjorde ni? Tyckte ni om den?
- Ja. - Vad bra.
- Hallå? - Mrs Woodhouse?
- Dr Hill? - Gratulerar.
- Verkligen? - Verkligen.
- Är ni där? - Ja, vad händer nu?
Besök mig nästa månad. Ta de där tabletterna. En om dagen.
- Jag skickar sjukhusformulär. - När blir det?
- Det ser ut att bli den 28 juni. - Det verkar så avlägset.
Det är det. En sak till, vi vill ha ett blodprov till.
Naturligtvis. Varför det?
Sköterskan tog för lite, så kan ni titta in hos henne?
Men jag är väl gravid?
Ja, visst det är bara för blodpro...öh, blodsockret.
- Ni är gravid, oroa er inte. - Jag kommer på måndag.
- Glöm inte tabletterna. - De ska jag inte. Adjö, dr Hill.
Blodsocker?
Blod.
Vad är det där?
Toppen. Underbart.
- Far. - Mor.
Guy, hör på. Vi börjar om på nytt, va?
Vi försöker bli öppnare, för vi har inte varit öppna.
Det är sant. Jag har varit så självupptagen. Det är problemet.
Du vet väl att jag älskar dig, Ro? Jag svär, jag ska vara så öppen...
- Det är mitt fel också. - Struntprat, det är mitt.
Försök att ha tålamod. Jag ska bättra mig, hör du det?
Åh, Guy.
Vad?
Just snyggt av ett par föräldrar.
- Vet du vad jag skulle vilja? - Vad då?
Berätta för Minnie och Roman.
Jag vet att man ska hålla det hemligt,
men jag har redan sagt att vi försöker. De var förtjusta.
- Berätta, då. - Tillbaka om två minuter?
Du är gravid. Ett blodprov till.
Det kallar jag goda nyheter.
- Grattis, kära du. - Tack.
Lycka till, Rosemary. Vi kan inte säga hur glada vi är.
Vi hade ingen champagne men det här får duga.
- När blir det? - Den 28 juni.
Vad spännande. Har du en bra läkare?
Ja, mycket bra.
En av de bästa barnläkarna är en vän till oss, Abe Sapirstein.
Förlöser alla societetsbarn.
En av landets finaste förlossningsläkare.
- Visst var han på TV? - Det stämmer.
- Ro? - Hur gör vi med dr Hill?
Lugn, jag hittar på något. Du känner mig.
Jag vill inte att du går hos nån dr Hill ingen hört talas om.
Du ska ha det bästa! Var är telefonen?
- l sovrummet. - Han är suverän, mycket känslig.
- Ro, sätt dig. - Nej, jag mår bra.
Abe? Minnie. En vän till oss fick just veta att hon är gravid.
Jag är i hennes lägenhet. Vi sa att du tar hand om henne,
och att du inte tar ut några societetspriser, heller.
Ett ögonblick. Rosemary, i morgon kl. 1 1?
- Okej. - Ja, 1 1 blir bra, Abe.
Ja, du också. Nej, inte alls.
Okej. Ja, det hoppas vi. Adjö.
- Sådär, ja. - Tusen tack, Minnie.
- Jag vet inte hur jag ska tacka er. - Bara du får en frisk baby.
Jag kan knappt vänta tills jag får berätta för Laura-Louise.
Snälla, säg det inte till någon annan. lnte ännu.
Hon har rätt. Det är gott om tid.
- Skål för ett fint och friskt barn. - lnstämmer!
Andy. Eller Susan.
Susan.
Läs inga böcker.
lngen graviditet är precis som i böckerna.
Och lyssna inte på dina vänner heller.
lngen graviditet är den andra lik.
- Dr Hill skrev ut vitaminer. - lnga piller.
Minnie Castevet har en örtsamling. Jag ber henne blanda en daglig dryck
som blir friskare, säkrare och mer vitaminrik än några piller.
Har du frågor, ring mig när som helst.
Ring mig, inte faster Fanny. Det är det jag är till för.
- Här. - Vad är det i den?
Svansar och iglar, maskar och sniglar.
- Men om vi vill ha en flicka? - Vill ni?
Det vore trevligt om den första blev en pojke.
Där ser du.
Men vad är det i den?
- Ett rått ägg, gelatin, örter. - Tannisrot?
Lite grann, och en del annat.
''Vill du vara en idiot, var då inte en våldsam idiot.''
''Jag älskar ingen, särskilt inte din feta fru.''
''Jag är en oduglig krympling...''
Vad är det där?
- Jag har varit hos Vidal Sassoon. - Du har väl inte betalat för det?
- Guy, jag har ont. - Var?
- Här. - Just nu?
- Sedan i måndags. En skarp smärta. - Har du varit hos Sapirstein?
- Jag ska dit på onsdag. - Det är ju löjligt. Gå dit.
- Varför har du inte sagt något? - Jag går dit varje onsdag.
En naturlig bäckenutvidgning. Ta vanliga värktabletter.
Jag var rädd att det var utomkvedshavandeskap.
Du skulle ju inte läsa böcker?
- Den fanns på apoteket. - Du blev bara orolig.
Släng bort den. Värken är borta om ett par dagar.
Utomkvedshavandeskap!
Jag ser hemsk ut.
Vad pratar du om? Du är jättefin.
Det är frisyren som ser hemsk ut.
Sanningen är att det är det största misstag du gjort.
- Herregud! - Vidal Sassoon. Väldigt modernt.
- Hur är det med dig? - Ser jag så hemsk ut?
Förfärlig! Du håller väl inte på med zendiet?
- Nej. - Vad är det, då?
Har du varit till läkaren?
Lika bra jag berättar. Jag är gravid.
Struntprat. Gravida kvinnor går upp i vikt, inte ner.
Jag sover inte så bra. Jag har stela leder, så jag får ont.
- lnget allvarligt. - Jag får gratulera.
- Du måste vara lycklig. - Det är vi båda två.
- Vem är din läkare? - Abraham Sapirstein.
Han förlöste två av min dotters barn.
- Han är en av de bästa. - När var du senast hos honom?
- lgår. - Och?
Han säger att det är ganska vanligt.
- Hur mycket har du gått ner? - Ett och ett halvt kilo.
Du har gått ner mycket mer.
Det är helt normalt att gå ner lite i början.
Jag kommer att gå upp sedan.
Vi måste tro att dr Sapirstein vet vad han talar om.
Det borde han göra med det arvodet.
Vi får rabatt. Våra grannar känner honom.
Jag går.
Sitt kvar. Det gör mindre ont när jag rör mig.
- Jag talade just om dig. - Bara gott, hoppas jag.
- Behöver du något? - Nej. Tack i alla fall.
- Är Guy hemma redan? - Han kommer inte förrän sex.
En vän är här. Vill du träffa honom?
- Om jag inte tränger mig på? - Nej, kom in bara.
Hutch, det här är Roman Castevet. Edward Hutchins.
- Goddag. - Goddag.
Jag sa just till Hutch att ni skickade mig till dr Sapirstein.
- Har Rosemary berättat? - Ja.
- Hon måste vila mycket. - Jag blev orolig när jag såg henne.
Hon har gått ner lite, men det är helt normalt.
Hon går upp igen, säkert för mycket.
- Jag antar det. - Var så god och sitt.
Mrs Castevet ger mig en vitamindryck av örter som hon odlar.
Allt enligt dr Sapirsteins anvisningar.
Han är emot kommersiellt framställda vitaminpiller.
Men sådana kontrolleras ju väldigt noga.
Stämmer, men piller kan ligga i månader på apotekshyllan,
och förlora sin verkan.
- Det har jag inte tänkt på. - Jag vill ha allt naturligt.
Mödrar åt nog tannisrot långt innan man började med vitaminpiller.
- Tannisrot? - Det är en av örterna i drycken.
En ört? Kan en rot vara en ört?
- Du menar inte anis eller violrot? - Nej, tannis.
Titta.
Den för tur med sig också.
Ser inte ut som någon rot,
mera som mögel eller svamp av något slag.
- Har den något annat namn? - lnte vad jag vet.
Tannis. Jag måste slå upp det.
- Vilken vacker amulett. - Castevets gav mig den.
Ni tar visst bättre hand om Rosemary än hennes egna föräldrar.
Vi tycker mycket om henne. Och Guy. Ursäkta mig, nu måste jag gå.
- Min fru väntar. - Det var trevligt att ses.
lnget besvär, Rosemary. Vi ses säkert igen.
Jag såg att han hade hål i öronen.
Och genomborrande blick. Hurdan är hans fru?
Nyfiken. Lustig. Guy har kommit dem väldigt nära.
Tror att de blivit ett slags föräldrafigurer för honom.
- Och du? - Jag vet inte.
lbland är de för vänliga och hjälpsamma.
Hallå, vilken överraskning. Hur är det, Hutch? Kul att se dig.
- Du överraskar oss. Vad har hänt? - De måste skriva om.
- Sitt kvar för all del. - Vill du ha kaffe?
Gärna!
- Ett kap! - Jag ska väl gratulera.